Sammendrag
Mjøsa’s hovedvannmasser var i god økologisk tilstand i 2019, bortsett
fra Furnesfjorden, som hadde moderat tilstand. Men vannet ved
badeplassene rundt Mjøsa var grønt og grumsete i slutten av juli pga.
en betydelig oppblomstring av cyanobakterier (se forsidebildet), noe
som skapte stor bekymring hos befolkningen og lokale myndigheter.
Forholdene langs land var dermed verre enn i hovedvannmassene
langt fra land, der planteplankton klorofyll a ga god tilstand (ca. 3
μg/l) ved de fleste målestasjonene. Som vanlig var det kiselalger,
svelgflagellater og gullalger som dominerte. Cyanobakterier hadde
fortsatt lav biomasse, men noe mer enn i 2014-2018. Total-fosfor
konsentrasjonen var ca. 5 μg/l ved alle stasjonene, som tilsvarer god
tilstand og er på samme nivå som de siste ti årene, men noe høyere
enn i perioden 2002-2008. Dette skyldes periodevis store tilførsler av
næringsstoffer, spesielt i forbindelse med flommer i 2011, 2013, 2014
og 2016, eller kraftige nedbørsepisoder på forsommeren, slik vi så i
2019. Siktedypet var lavere enn det lokale miljømålet på 8 m på alle
stasjonene, som ga moderat tilstand på Kise, men god tilstand på
Skreia og i Furnesfjorden. Flere av tilløpselvene hadde i 2019 høye
konsentrasjoner av total-nitrogen og tarmbakterier, mens total-fosfor
viste god eller svært god tilstand i alle elvene. Begroingsalger og
bunndyr var i moderat tilstand i nedre deler av Flagstadelva. I
Stokkeelva var tilstanden god eller svært god på alle stasjonene,
unntatt utløpsbekken fra Lauga, som var i moderat tilstand. I Vorma
viste begroingsalgene god eller svært god tilstand, mens bunndyrene
viste moderat tilstand. Sistnevnte er usikkert pga. uegnet substrat.
Vis fullstendig beskrivelse